ALEXANDER RODNIANSKI, SERGHEI
prezintă
filmul lui ANDREI ZVIAGÎNȚEV
ELENA
Traducerea: Dappon (alfiaro@yahoo.com)
Resincronizare: CODYBOSS1969
Scoală-te!
- Bună dimineața. - 'Neața.
Dacă nu au grijă de înșiși, au să crească în greutate
și au să aibă tot felul de alte boli.
Așa că reflectează adânc la stilul tău de viață!
Adaptează-ți gusturile!
Cel mai ușor mod de a mânca sănătos e să mănânci salate!
Poftă bună!
Sosul e perfect.
Ce ți-ai pus în gând să faci astăzi?
Trebuie să-mi scot pensia de la bancă,
apoi mă duc să mă întâlnesc cu Serioja.
Ar trebui să vină el aici. El are nevoie de bani, nu tu.
Nu e vorba de bani.
Ba exact despre asta e vorba.
De ce mergi întotdeauna pe jos până acolo?
El ar trbui să-și miște fundul aici. E băiat mare.
Las-o baltă! Eu nu-ți spun ție cum să te porți cu fiica ta.
Bine, o las...
- Sper că nu rămâi peste noapte. - Nu.
- Bună ziua. - Bună ziua.
- Poftiți... - Mulțumesc.
La revedere.
Bună ziua, doamnelor și domnilor.
Astăzi avem o selecție deosebită de reviste ilustrate
pentru doamnele frumoase, apoi cuvinte încrucișate,
reviste pentru adulți și ziarele de astăzi.
N-are rost să faceți o călătorie plictisitoare. Chemați-mă și vin!
1425 de ruble.
Nadia! Vino să te ocupi de asta!
- Bună ziua. - Bună.
Merge cineva să deschidă? Sașa!
Ești surd?
Cum zici tu...
- O, Sașa. Bună. - Bună.
Încotro? Du astea în bucătărie!
- Bună, mamă. Hai înăuntru! - Bună...
Trebuie să te tunzi!
- Așa... Uite banii. - Mulțumesc.
- Bună, Tania. - Uite-l că vine, uite-l că vine!
Ia te uite cine e aici! Ia te uite cine e aici...
- Tania, am adus niște bani. - Îți mulțumesc, Elena.
Dă-i încoace!
Nu pot să văd prin tine, femeie!
- Tania, pune ceainicul! - O clipă.
- Unde te duci? - Să mă întâlnesc cu Vitea.
Vitea al tău nu se duce nicăieri.
- Mă întorc repede. - Știu eu ce înseamnă "repede" la tine.
Are nevoie de discurile astea acum.
Voi doi o să vă pomeniți la închisoare sau în armată. Ai priceput?
Vrei să stau aici ca un idiot?
Nu ca un idiot, ca unul care are un viitor.
- Sau nu-ți pasă de asta? - Bine, cum zici tu...
Nu mă lua cu "Bine, cum zici tu"! Lasă-te de prostii!
Numai o secundă...
- Ce "secundă"? - Nimic.
- Ce-ai spus? - Nimic.
Du-te și bea un ceai cu bunica ta!
Păi cum vrei să mai vorbesc cu el?
- Eu nu mai știu... - Vorbesc eu cu el...
Vin, tată. Nu pot să trec de nivelul ăsta stupid!
Numai o secundă...
- Lasă-mă pe mine! - Tată!
Uită-te și învață...
Elena, mă întorc imediat.
Vin într-o clipă.
Serioja...
Vorbesc cu băiatul meu. O clipă...
Du-te și vorbește cu maică-ta!
Am spus, o clipă!
- Mamă, ai vorbit cu el despre Sașa? - Încă nu, dar am să vorbesc.
De ce tot amâi?
Trebuie să știm dacă avem banii sau nu.
Știi cum ce gândește el despre astfel de lucruri. N-am uitat.
Îl cunoaște pe Sașa.
Sunt chiar prieteni, sau cam așa ceva.
Suntem din familie, la urma urmei.
El e prieten cu toată lumea, dar n-are niciun prieten.
- E încuiat la minte, atât. - Bine, bine... Ajunge, Serioja.
Dacă n-ar fi fost pentru el, n-am fi făcut asta.
Mamă... Și cu ce ne-am ales?
Mamă, trebuie să-l scoatem pe Sașa de pe lista de recrutare.
Trebui să afle ce-l așteaptă... Universitatea sau la dracu-n praznic!
Unde se mai luptă acum, în Osetia... Corect, Tania?
- Mai vrei ceai, Elena? - Mulțumesc.
- Sașa, când e fotbalul? - La nouă.
N-ar trebui să fim așa de îngrijorați,
dar o să avem nevoie de bani ca să vorbim cu oamenii potriviți
de la școală sau de la universitate înainte de data de 20.
O să vorbesc eu cu el, promit.
Dacă te uiți la asta și vrei să ne întâlnim,
aș fi foarte bucuroasă pentru că...
Vreau să știi că sunt aici.
Pare că nici n-a încercat.
- E foarte dezamăgitor. - Nu e prima oară.
Și el e dezamăgit.
De ce să fie dezamăgit? El a ales să fugă așa.
Dar pe de altă parte, 09:80...
E bine, numai că ar trebui să fugă mai repede...
Îi caut pe cei doi frați ai mei.
Părinții mei s-au despărțit în 1960.
Nici nu știam că am un tată până când mi-a scris.
Aveam 13 ani.
Mi-a spus că am doi frați.
Îi caut de câțiva ani și n-am reușit să dau de ei.
De-ar ști și ei că exist!
A-i găsi e ca munca mea de-o viață.
E o strategie tipică sistemului sovietic.
Îi ții în tensiune sperând că ei vor...
Poate că va ajunge acolo până la sfârșitul sezonului.
Deja evoluează altfel,
dar încă nu se poate vedea în rezultatele pe care le are.
Bună dimineața.
Ți-am scris un bilet.
Înțeleg, bineînțeles, că Sașa n-o să ajungă nicăieri de unul singur, nu-i așa?
Mă tem că nu.
De ce să nu meargă în armată, atunci? Cea mai bună școală care există.
Volodia... Tu știi cum e în armată în zilele astea!
De ce trebui să întrețin eu familia fiului tău?
De ce să fiu eu împovărat să plătesc
educația unei persoane... efectiv străine?
Trăiesc cu tine, nu cu rudele tale.
Știi ceea ce cred eu în privința asta.
Și Serioja al tău încă nu mi-a înapoiat banii
pe care i-a împrumutat de la mine acum trei ani, dacă n-ai uitat cumva.
Îmi amintesc.
Dar știi că în clipa asta Serioja este într-o situație grea.
Îl cunosc eu pe Serioja și "situația" lui.
În toată viața lui, Serioja a avut numai probleme.
Refuz să-l mai scot din încurcătură. Lasă-l să fie o lecție pentru el.
Nu poți da cuiva lecții cu forța, așa cum ai făcut cu fiica ta.
Și sunt sigură că niciodată n-ai făcut-o.
Elena, noi vorbim acum despre fiul tău. Parcă nici nu mă asculți.
Trebuie să-și scoale fundul de pe canapea și să-și găsească o slujbă.
Să-și hrănească familia!
Dacă ar fi vorbia despre sănătatea băiatului...
Doamne păzește, banii ar fi pe masă mâine!
Dar nu de sănătatea lui e vorba!
Dacă ai avea un nepot, în niciun caz nu l-ai lăsa să intre în armată.
Sașa are nevoie de ajutor, înțelegi? Dă-i o șansă!
N-o amesteca pe fata mea în chestia asta! De ce-ai pomenit de ea?
Nu e vina mea, am făcut tot ce mi-a stat în putere,
dar din nefericire a devenit exact ca maică-sa,
o interesează numai plăcerile vieții.
O blestemată de hedonistă!
Nu știu ce înseamnă cuvântul ăsta.
Știi se înseamnă cuvântul "egoist"?
Volodia, ai să-l ajuți, totuși, pe Sașa, nu?
Nu știu... Trebuie să mă mai gândesc.
Sper că n-ai să scoți bani de pe cardul de credit pentru ei.
Nu pot să țin socoteala fiecărei ruble.
Nu, nici nu e nevoie.
Iartă-mă... Nu trebuia să spun asta.
Bine...
Când au nevoie de bani?
Până în data de 20.
Am să-ți dau răspunsul într-o săptămână.
Fă-mi o cafea, te rog...
Ce ți-ai pus în gând să faci astăzi?
Curățenie în casă.
Eu mă duc la sala de sport.
Știu.
Haide...
Să mergem, hai!
- Elena! - Da?
Adu-mi lucrurile!
Vin.
Bună ziua.
Bucurați-vă de fitness, vă spune Irina.
Numai un moment, vă fac legătura.
Poftiți, vă rog. Bucurați-vă de timpul liber!
- Bună ziua. - Bună ziua.
Prosopul dumneavoastră...
Anton!
Pune-le acolo!
Asta e pentru mine, asta e pentru dumneavoastră.
Poftiți...
- Mulțumesc. - Mulțumesc.
- La revedere. - La revedere.
Alo...
Da, eu sunt.
Bună ziua.
Nu uita, așa ne-am cunoscut.
Bineînțeles.
În ce an a fost asta?
Se fac 10 ani în decembrie.
Aș da orice să mă trezesc...
nu aici și acum, ci acolo și atunci.
Indiferent cum ai lua-o, apendicita e mai bună, decât un infarct.
Aia era o apendicită complicată. Mai mult peritonită.
O infirmieră înnăscută.
Bineînțeles că era mai bine.
Și asta numai pentru că m-ai îngrijit tu.
Totuși, fetele de aici nu sunt rele.
Dă-i drumul, mai spune chestia asta
și îți tai oxigenul, să vedem ce-o să se întâmple atunci.
Chiar ai face-o...
- Ai vorbit cu doctorul? - Încă nu.
Nu face altceva decât să încerce să mă calmeze.
- Zice că n-o să mă mai țină mult aici. - Înseamnă că nu e chiar așa de grav.
Sau dimpotrivă.
Elena! Te rog s-o chemi pe Katia.
Da, sigur...
Alo, Katia? Bună ziua, aici e Elena.
Da, bună ziua.
Îmi pare rău că trebuie să-ți spun o veste rea.
Tatăl tău e la spital. A suferit un infarct.
Vrea să te vadă. Ai să vii?
- Nu pot astăzi. Mâine. - Bine.
Aș vrea să ne întâlnim mai întâi, să vorbim.
- Chiar trebuie? - Da, cred că da.
- Bine, unde? - Unde-ți convine ție mai mult.
- Bună ziua, Elena. - Bună ziua, Katia.
- Vrei ceva? - Nu, nimic.
Voiam să-ți spun următorul lucru: tatăl tău a avut un atac de cord.
- Am înțeles, în parte. - E foarte slăbit.
- E conștient? - Da, e conștient, slavă Domnului.
Probabil că a încercat să se dea la infirmierele alea, deja.
- Katerina... - Da, Elena?
Vreau să te rog să-l iei mai ușor.
Chiar acum are nevoie de odihnă.
Are nevoie de dragostea ta. Arată-i că-l iubești.
Vă vedeți atât de rar,
lucru pe care nu-l înțeleg deloc, dar asta e treaba voastră.
Într-adevăr.
Niciodată nu-i telefonezi.
Ar trebui...
- Poate că atacul ăsta... - Sigur, e vina fiicei risipitoare.
În parte, sunt sigură că așa e.
Ascultă, Elena...
Tu joci rolul nevestei îngrijorate. O faci foarte bine, felicitări!
Deci asta a fost. Ai terminat?
Îl iubesc pe Volodia.
Sigur, până când moartea vă va despărți. Nu mă îndoiesc.
Ca o adevărată infirmieră, vrei să mă tratezi și pe mine,
dar eu mă simt bine, n-am nevoie de tratament.
Sunt ceea ce sunt.
Îți pare sau nu-ți pare rău pentru tatăl tău?
Înțeleg că asta e...
o întrebare retorică, dar în ceea ce mă privește,
pe mine mă doare undeva.
- Dumnezeule... - În ce salon este?
Poate că nu e o idee tocmai bună să-l vezi astăzi.
Altă dată.
Când va fi mai bine...
Interesant. Atunci de ce m-ai sunat ieri și nu când se simte mai bine?
- Tatăl tău mi-a cerut-o. - Tata... În ce salon e?
- Bună ziua... - Bună ziua.
Ați putea să-mi spuneți...
Vă rog să vă acoperiți capul în casa Domnului.
Voiam să întreb cărui sfânt să-i aprind o lumânare?
Pentru sănătate sau pentru un mort?
Soțul meu e la spital.
O rugăciune pentru sănătate, atunci.
Scrieți numele lui pe o foaie de hârtie,
iar preotul se va ruga pentru sănătatea lui la slujba religioasă.
Și puneți o lumânare în fața Sfântului Nicolae și a Maicii Domnului.
Și în timp ce o aprindeți,
cereți-i lui Dumnezeu să-i dea sănătate și îngrijire bună.
Ați putea să-mi spuneți unde sunt aceste icoane?
- Drept înainte și la dreapta altarului. - Mulțumesc.
De-abia te văd, Katia...
- Asta pentru că stau în fața soarelui. - Nu la asta mă refeream.
Ascultă, tată, tu știi că nimic în afară de simțuri nu există.
Când mă uit la tine, câteodată mă gândesc că s-ar putea să ai dreptate.
Atunci e-n regulă dacă de-abia mă vezi.
N-am fost niciodată rațiunea ta de a trăi.
Și "slavă Domnului", cum se spune.
Te înșeli...
Banii, tată, au fost întotdeauna singura rațiune a ta de a trăi.
Ce faci acum, îmi punctezi viața?
Și pentru tine sunt importanți banii.
Nu așa de importanți.
Poate că de aceea nu i-ai câștigat niciodată tu singură.
Poate că de aceea m-ai răsfățat,
mi-ai dat totul pe tavă.
Sună ca și cum te-ai plânge.
Haide, tată, tu știi că eu te ador.
Nu știu de ce fac asta.
Nu știi pentru ce plătești?
Pentru ce am plătit un preț exorbitant.
Numai să nu începi să mă iei peste picior, da?
Întotdeauna ți-au plăcut jocurile de cuvinte.
Jocurile îi ajută pe copii să accepte legile crude ale realității.
- Pe copii? - Nu. Asta nu se întâmplă.
Nu sunt însărcinată, dacă asta întrebai.
Păcat.
- Asta te-ar fi aranjat. - Sunt aranjată.
Alcool și droguri numai în weekend.
Duc o viață curată acum.
Dintre toate plăcerile, țin sub control doar sexul mâncarea,
dar mă străduiesc, crede-mă.
- Ce vrei să faci, să fumezi aici? - De ce nu?
- Ești într-un spital. - Și ce dacă?
Ai cumpărat un apartament enorm, poți face tot ce dorești.
Vorbești serios?
Bine, am să fumez la locul pentru fumat.
Stai așa.
Ce mai e acum?
De unde vin toate astea?
Tu de unde crezi, tată?
Genele moștenite.
Sămânță putredă. Toți suntem sămânță proastă. Oameni inferiori.
Fă niște copii! Poate că o să simți diferența.
Diferența față de ceilalți?
Nu e niciun fel de "diferență".
Și nu mă văd experimentând în zona asta.
E dureros, scump...
- Și n-are rost. - Ce e cu tine și "n-are rost"?
Scuze prostești.
Nu faci decât să încerci să eviți să fii responsabilă.
Tată, e iresponsabil să produci urmași care...
Tu știi, au să fie bolnavi și condamnați,
din moment ce părinții lor sunt bolnavi și condamnați.
Și numai pentru că așa face toată lumea.
Pentru că există o aparentă " semnificație înaltă " pentru tot,
și care nu nouă ne este dat s-o înțelegem.
În fond, noi suntem doar executanții acestui țel înalt.
Rahatul trebuie să fie gustos,
e imposibil să se înșele milioane de muște!
Și, oricum, lumea se va sfârși destul de curând, în caz că n-ai auzit.
Știi, e ciudat, dar când ascult ce spui, mă simt mult mai bine.
Vezi, exact de asta te naști:
să sugi viața din copiii tăi, iar apoi ești surprins:
"De unde vin toate astea?"
Katia... Ești așa de dulce câteodată!
Mulțumesc.
Te iubesc foarte mult.
- Putem să lăsăm asta? - Hai...
Ce nu face omul pentru bani!
Vezi? Acum, în sfârșit ai înțeles
și începi să vezi esențialul.
Numai să nu te scapi din vedere pe tine însuți!
Ce parazit...
Da? Am crezut că a fost infarct.
Treci aici să-ți dau un sărut...
O suni pe mama? Dă-i drumul, sun-o pe mama!
Hai să vedem ce mai e prin bucătărie.
Ne uităm ce mai e pe stradă...
Ne uităm dacă sunt niște vrăbiuțe prin preajmă...
Mai trebuie să fiarbă. Da...
Unde sunt vrăbiuțele alea?
Sănătate!
Cel mai important e să respectați schema de tratament. E primul lucru.
Apoi dieta.
Și luați-o încet, nu vă stresați pentru nimic.
În plus, aș recomanda să angajați o persoană calificată să vă îngrijească.
Am lucrat într-un spital și am avut grijă de pacienți ani de zile.
Cu atât mai bine.
- Ne mai vedem noi, doctore. - La revedere. Aveți grijă de dumneavoastră!
La revedere.
Mă gândesc să vedem arbitrajele noastre.
Nu vorbesc despre arbitrajele de astăzi,
dar toată discuția asta despre greșelile de arbitraj,
dă peste cap pariurile sportive.
Dacă înregistrăm pe bandă spectacolul ăsta și ne uităm la ei peste cinci ani...
Țara ar fi șocată văzând modul în care se repetă totul.
O să plătiți pentru ceea ce ați făcut.
Și nici n-o să scăpați cu fața curată.
Doresc telespectatorilor noștri toate cele bune!
La revedere.
Elena...
Am ceva...
- Trebuie să-ți spun ceva. - Pastilele...
Pe scurt...
m-am hotărât să scriu un testament.
Volodia, iartă-mă, dar asta mă face să mă simt foarte prost.
Elena, e foarte important.
Trebuie să fiu direct cu tine.
Ceea ce fac e un lucru bun și la urma urmei,
toată lumea se gândește la ce-o să se întâmple după ce n-am să mai fiu, nu?
Nu, nu-i așa.
Oricum, e o discuție pe care trebuie s-o avem.
Destul de corect.
În afară de tine și de fiica mea, Katerina,
nu mai am pe nimeni pe lumea asta.
După moartea mea,
practic, fiica mea va moșteni aproape totul.
Iar tu, ca soție a mea, vei primi o rentă viageră,
plătită în fiecare lună.
Și sunt convins că va fi mai mult decât suficient.
Asta e tot, de fapt.
M-am gândit mult timp la asta și am spus-o în zece secunde.
E ceva... ce vrei să-mi spui?
Da... Este.
Nu e în legătură cu ce-ai spus,
dar se pare că e cel mai potrivit moment.
Ce este?
- Chestia aia. - Care?
Chestia aia cu Sașa.
Mă gândesc că tatăl lui, fiul tău...
ar trebui să se ocupe de problemele propriului său fiu.
Volodia...
Ce credeau când l-au făcut?
A fost un accident.
În ambele dăți? Mă faci să râd!
Nu e ceva de care să râzi.
Pur și simplu s-a întâmplat, așa cum se întâmplă tuturor.
Mai întâi un copil din accident... Apoi încă unul!
Iar acum eu trebuie să-i hrănesc?
Elena, nu chestia cu banii mă deranjează pe mine.
Firește că nu.
O să-i dai pe toți nechibzuitei de fiică-ta.
Iar începem!
În primul rând, nu-i dau tot.
În al doilea rând, tu n-o cunoști.
- În realitate e foarte sensibilă. - E nechibzuită și deraiată.
- Nu mai vreau să aud nimic. - Și după câte se pare, e și sterilă.
Prostii!
E altfel decât ceilalți. Nu e ca mine și ca tine.
Sigur că da.
Nu seamănă deloc cu fiul meu și cu copiii lui!
- Tu ai spus-o. - Dumnezeule...
- Cine-ți dă dreptul? - Cum?
Cine-ț dă dreptul să crezi că ești deosebit? De ce?
De ce?
Numai pentru că ai mai mulți bani? Mai multe lucruri?
- Totul se poate schimba. - Ce anume se poate schimba?
- "...Iar cei din urmă vor fi cei dintâi". - A, am auzit-o pe asta.
Povești biblice pentru bieții oameni proști. Sunt doar povești...
Egalitatea și fraternitatea
le găsești numai în Împărăția Cerurilor a ta, Elena.
Bine... Mă gândesc că ai multă treabă.
Da, foarte multă.
Vrei ceva?
- Nu vreau decât să mă înțelegi. - Te înțeleg.
Elena, hai să rezolvăm asta ca niște adulți.
Suntem adulți. O să trecem noi și prin asta.
Și mă bucur că înțelegi.
Poți să-mi aduci, te rog, un stilou și hârtie?
Avocatul sosește mâine,
și vreau să schițez în linii mari testamentul.
Serioja, bună.
Bine, mulțumesc.
Mai bine, dar încă slăbit.
Ascultă...
Am vorbit cu el despre Sașa.
Mi-e teamă că va trebui să ne descurcăm singuri cu chestia aia.
Da, asta este.
Zice că e treaba ta, ca tată, să rezolvi problema.
Încetează...
Încetează, da?
Sunt supărată.
Dar mă gândesc că există o brumă de adevăr în ceea ce spune.
O să ne descurcăm noi cumva.
O să ne gândim noi la ceva.
Te sun mai târziu, bine?
Rahat! Retardata...
Tania!
Unde e berea mea?
Te-ai uitat peste formulele copilului?
Era o afurisită de sticlă aici.
- Ți-ai terminat temele? - Da.
- Ți-ai făcut temele? - Le-am făcut!
Ce mizerie e aici!
Nu mă pot concentra, o să iasă totul anapoda!
Medicamentele mai întâi.
Trece printre ei! Șutează!
Mulți dintre dumneavoastră vă întrebați probabil
dacă tot ce se petrece aici e strict regulamentar...
Elena!
M-am săturat. Mulțumesc.
Vrei să tragi un pui de somn?
Închipuiește-ți că vreau...
Nu-mi vine să cred.
Chiar nu v-a prevenit nimeni? Nimeni nu v-a spus că trebuie să se abțină?
Medicamente ca astea sunt strict interzise după un atac de cord.
Vă spun că nici măcar nu sunt sigură că le-a luat.
Ca și copiii mici, jur.
Adolescenții bătuți în cap au mai multă judecată.
Ați putea avea puțin mai mult tact.
Cât de mult tact să am?
Dragi prieteni, rude și colegi ai decedatului,
e timpul să ne luăm rămas bun...
Ultimul rămas bun...
Salamul nr. 4 e cel mai bun, cu toate că e prea sărat pentru mine.
Mă gândesc că cel de lângă lapte e salamul cu numărul 4.
Are ceva gust de salam, spre deosebire de nr 3...
Păi gusturile diferă...
- Eu votez numărul 3. - Vă rog...
Juriul nostru e alcătuit din cumpărători obișnuiți.
Fiecare votează pentru un singur salam.
Toate etichetele au fost acoperite.
Eu am votat pentru numărul 6, a fost aproape comestibil,
vreau să spun că nici măcar nu se simte pesmetul,
n-are amidon, nici gust nenatural, deci e un salam bunicel.
Ăsta e prea zemos, are prea multă apă.
Gătește-l un pic mai mult!
E un semn că n-a fost fabricat cum trebuie.
Salamul n-ar trebui să arate așa.
Concursul va continua în laborator,
unde va fi stabilit și câștigătorul.
Mie mi-a plăcut numărul 6.
Nu sunt sigur în privința numărului 1, nu știu cine l-a produs,
sau din ce l-au făcut,
dar eu n-aș cumpăra niciodată un salam care arată ca ăla.
Numărul 5 e bun de aruncat,
n-are rost să vă cheltuiți banii pe un plastic ca ăla!
Alo? Da.
Mulțumesc, cobor acum.
- Bună ziua. - Bună ziua.
Ei bine, a simțit că va muri înainte de vreme.
Știu, ca avocat personal al lui, cum voia să-și împartă averea.
El însuși mi-a cerut să-l vizitez la spital, unde am discutat problema.
Din păcate, n-am reușit să formulăm dorințele sale în scris, cum cere legea.
Prin urmare, sunt nevoit să confirm următoarele:
Nu a lăsat un testament.
Așa că intră în vigoare principiile succesiunii legale.
Mai întâi de toate, aș vrea să vă anunț că nu a lăsat datorii.
Altminteri, ați avea obligații față de creditori pentru datoriile lui.
În continuare, e de datoria mea să vă informez că,
în conformitate cu legea,
dacă unul din soți moare, soțul care supraviețuiește
are dreptul la o cotă parte din averea dobândită în timpul căsătoriei.
Asta înseamnă, că din proprietățile deținute în comun de cei doi soți
în timpul căsătoriei, jumătate revine celorlalți moștenitori.
Această cotă parte este inclusă în moștenire împreună cu
proprietățile personale ale decedatului.
Oricum,
în perioada de cel puțin doi ani în care ați fost căsătoriți oficial,
nicio proprietate comună n-a mai fost dobândită.
De aceea, aici nu poate fi vorba de o parte pentru soție.
Veți moșteni o cotă parte din averea decedatului egală cu cea a Katiei.
Cum, după câte cunosc eu, nu există alți moștenitori
în afară de dumneavoastră două, întreaga masă succesorală
va fi împărțită în mod egal între dumneavoastră.
Dacă există neclarități
sau aveți vreo întrebare, vă pot da explicații suplimentare.
Știu că tatăl meu ținea întotdeauna în seiful din casă
o sumă considerabilă.
- Ce-i cu banii aceia? - Am verificat deja, nu e nimic acolo.
Așa e.
- Crede-mă, Katia. - Sigur. Altceva?
De-abia am început.
Am să vă descriu situația în întregime.
Haideți să ne uităm la detalii.
Dacă vreți, putem lua o pauză.
Nu e nevoie, să-i dăm drumul!
- Da, Elena? - Da, da, să-i dăm drumul!
Bine, să începem!
Deci cum o să împărțim apartamentul tatălui meu?
O să-l împărțim conform legii.
Ăștia sunt toți.
Mamă...
Ar trebui să bem pentru asta!
De acord.
- Avem ceva? - Avem, sigur că avem.
Păi du-te atunci! Du-te, du-te...
Nu plânge, vine mama...
Știți ceva?
Hai să bem pentru Volodia!
Omul ăsta a făcut măcar un lucru bun în viața lui.
Mai bine pentru Sașa.
- Sașa! Sașa! - Ce-i?
Pe mine nu mă lua cu ce-i! Treci aici!
Studentule...
Stai aici, jos!
- Acum sigur ai să fii student! - Ce naiba!
Ce e?
Acum eu dețin controlul! Băiatul are 17 ani deja.
Ce, ăștia sunt adevărați?
N-ai mai văzut niciodată așa ceva? Pune-i jos...
La naiba!
Haideți...
- Pentru o viață nouă! - Mamă...
Avem o surpriză pentru tine!
Suntem din nou însărcinați!
Vorbești serios? Adevărat?
Dumnezeule, asta e minunat!
- Dacă e băiat, am să-i spun Volodia. - Te rog...
- De ce nu? - Păi sper să fie fată.
Ar fi mai bine o fată, da...
O fată ar fi mai bine.
Da?
Ia de aici...
- Hei, ia-o mai ușor! - Termină, femeie, mă scoți din sărite!
Game over.
Probabil s-a ars siguranța. Ce-i cu tine?
Mamă... Îmi rupe brațul, mamă.
- Dă-mi-l mie, mamă! - Lasă-mă să mă duc să arunc o privire!
Ușurel, micuțule, ușurel...
Parcă în toată clădirea s-a întrerupt curentul.
- În toată lumea! - Măgarii!
- Noroc, Aleskei. - Noroc.
- Care-i treaba? - Naiba știe.
Tot blocul e deconectat.
Așa...
- Probabil că au să-l conecteze repede. - Măgarii, e a doua oară în luna asta!
- Bine, Serioja, ai grijă! - Noapte bună!
Hei, tipule...
- Unde te duci? - Mă duc să mă plimb.
Să fii acasă la ora 11.
- Tania, avem lumânări? - Ce să facem cu lumânările?
Vitea, Leșa! Sunteți acolo?
Hei, băieți! Salut!
- De ce ți-a luat așa de mult timp? - Bunica îmi face valiza.
Am crezut că ți s-a făcut frică.
- Era cât pe-aci să plecăm fără tine. - De ce n-ați plecat, atunci!? Ciocul mic!
Bine, bine, calmează-te. Ia niște pileală...
Hei, hei! Mai lasă-ne și nouă!
- Ei sunt acolo? - Da.
- Atunci să mergem! - Să mergem!
Iuri, grăbește-te, ce naiba!
Du-te naibii, nenorocitule!
- Mori, nenorocitule! - Fătălăule!
Dima, hai să mergem!
- Mamă! - Liniște...
Mamă...
La ce ne trebuia porcăria asta?
Dacă facem un perete aici, o ușă aici,
atunci Sașa poate avea camera lui.
Încă n-am hotărât nimic cu Katia!
O s-o convingem noi, cumva. Vorbește cu Katia!
- Mă îndoiesc. - O să reușim, îți spun eu.
Mama, avem niște bere?
Uită-te în frigider!
Nici măcar jocurile olimpice n-au întrerupt inerția în Soci.
Sunt îngrijorată, așteptând decizia lui.
Mă gândesc că n-are importanță al cui premiu ești.
Îmi place la el faptul că duce
o viață interesantă plină de aventuri și acțiune.
Are ochi blânzi...
Mă îngrijorează Iulia, are copilul ăla...
Alege Katia sau Dașa,
oricare îți place ție!
Ești tare, ai fost mai bună decât toate celelalte.
Să nu asculți nimic din ce zic ei!
- A adormit? - Da.
Elena, e uluitor!
Mai vrea cineva ceai?
Cred că sunt 98% șanse să intre în camera mea.
Dă-mi voie să te ajut...
Chiar am să plec cu el!
Tania, Tania... Adu-mi niște alune!
Dumnezeule, vino aici! Vino la mine!
Nici vorbi nu poate, e copleșit...
Vino aici! Haide!
Astăzi mă simt de parcă aș avea 90 de ani,
și vreau să-ți dau bătăi de cap pentru că ești mai tânără decât mine.
Cred că ești o curvă fără minte.
Ține-o pentru mai târziu, altfel ai să stai aici până la pensie!
Vrea foarte multe, dar să dea... Ea nu știe încă ce urmează să dea.
Jenia, tu ce-ai crezut despre Lena?
Nu știu ce să-ți spun.
În esență, nu pot să spun nimic...
Resincronizare: CODYBOSS1969
NADEJDA MARKINA, ANDREI SMIRNOV
ELENA LIADOVA, ALEKSEI ROZIN
EVGENIA KONUȘKINA, IGOR OGURȚOV
Regia: ANDREl ZVIAGÎNȚEV
Producători: ALEXANDER RODNIANSKI, SERGHEI MELKUMOV
Director imagine: MIHAIL KRICIMAN
Scenariul: OLEG NEGIN, ANDREl ZVIAGÎNȚEV
Muzica: PHILIP GLASS
Traducerea: Dappon (alfiaro@yahoo.com)